Är du en man över 40?
Är du trött och sliten när du vaknar?
Känner du dig håglös?
Här vilar L.B. Jefferies brutna ben
- Jefferies. - Grattis, Jeff
- Till vad? - Till att bli av med gipset.
Vem sa att jag blir av med det?
Det är onsdag.
Sju veckor sedan du bröt benet. Eller hur?
Gunnison, hur kunde du bli chefredaktör med ditt korta minne?
Sparsamhet, flit och hårt arbete.
Och att komma på förläggaren med sekreteraren.
- Kom jag ihåg fel dag? - Nej.
Fel vecka.
Nästa onsdag blir jag fri från gipskokongen.
Vad synd, Jeff.
Jag kan inte ha tur varje dag.
Glöm att jag ringde.
Jag tycker verkligen synd om dig.
Tufft för dig att tänka på mig i gips en hel vecka till.
En vecka utan min bästa fotograf
och du utan ett stort uppdrag.
- Var? - Ingen idé att ens nämna.
- Kom igen, var? - Kashmir,
Fick ett tips från byråchefen i morse.
Där bryter snart strid ut.
Sa jag inte att det är nästa ställe att bevaka?
- Ja. - 0kej. När åker jag? En timme?
- Gipsad? Du åker inte. - Låt inte så stel.
Jag kan fota från en jeep eller vattenbuffel om så behövs.
Du är för värdefull för tidningen för att inte tas om hand.
- Jag skickar Morgan eller Lambert. - Det är okej.
Jag strök nästan med för din skull,
och som tack stjäl du mina uppdrag.
Jag bad dig inte stå mitt på racerbanan.
Du bad om något helt annorlunda. Det fick du.
Du också. Hejdå, Jeff.
Vänta, Gunnison. Du måste få mig härifrån.
Sex veckor sittande i en tvåa
med inget annat att göra än att se på grannarna.
- Hejdå, Jeff. - Nej, Gunnison, jag...
Om du inte räddar mig från denna tristess,
så gör jag något drastiskt.
"Vad?
Och då kan jag inte fara någonstans.
Det är på tiden att du gifter dig,
innan du blir en ensam och bitter gammal man.
Ja, föreställ dig mig,
rusandes hem till en varm lägenhet
för att lyssna på tvätt- och diskmaskinen,
avfallskvarnen och en tjatande fru.
Fruar tjatar inte längre, de diskuterar.
Jaså, är det så?
De kanske diskuterar i överklassområdena.
I mitt område tjatar de fortfarande.
Ja, du vet väl bäst. Jag ringer senare.
Kom med goda nyheter nästa gång.
God morgon, sa jag!
Åh, god morgon.
Jag skulle inte gräva så djupt.
Du ger dem för mycket vatten.
Ta och håll käften.
Åh!
Det var det värsta.
Straffet för fönstertittare i New York är sex månader i fängelse.
Hej, Stella.
Och där finns inga fönster.
Förr petade de ut ögonen på en med ett glödande järn.
Är någon av de där bikinibrudarna värda ett glödande järn?
Kära nån. Vi har blivit ett fönstertittarsläkte.
Folk borde gå ut och titta in i sina hem som omväxling.
Ja, då.
Vad sägs om den hemvävda filosofin?
Det Bästa, april 1939.
Jag citerar bara det bästa.
Du behöver inte ta tempen idag.
Tyst. Kommer du upptill 38?
Jag borde ha blivit zigenarspåtant
i stället för sjuksköterska.
Jag kan spåra trubbel på lång väg.
Kommer du ihåg börskraschen 1929? Jag förutsåg den.
Hur då?
Enkelt.
Jag skötte en direktör vid General Motors.
Njursjukdom, sa de. Nerver, sa jag.
Vad behövde de oroa sig för?
Överproduktion. Kollaps.
När General Motors måste gå på toaletten 10 gånger om dagen,
är hela landet i fara.
När det gäller ekonomi,
har en njursjukdom inget med börsen att göra.
- Inget alls. - Den kraschade, eller hur?
Jag anar trubbel häri lägenheten.
Först bryter du benet, sen tittar du ut genom fönstret,
ser saker du inte borde. Trubbel.
Jag ser dig i rätten, omringad av advokater i kostym.
"Domare, det var bara ett oskyldigt nöje.
"Jag älskar mina grannar, som en far."
Domaren säger: "Grattis,
"till tre år i fängelset i Dannemora."
Just nu välkomnar jag trubbel.
- Du har hormonbrist. - Hur ser du det på termometern?
De där badbrudarna du har tittat på
har inte höjt din feber en grad på en månad.
Sätt igång.
En vecka till.
Du har rätt. Trubbel är på gång.
Jag visste det.
Värmer du aldrig det där?
- Det är bra för cirkulationen. - Jaha.
Vad för slags trubbel?
- Lisa Fremont. - Skämtar du?
En vacker ung kvinna, och du är en hyfsat frisk, ung man.
- Hon förväntar att vi ska gifta oss. - Det är normalt.
- Jag vill inte. - Det är onormalt.
Jag är inte redo för giftermål.
Alla män är redo när de träffar rätt kvinna.
Lisa Fremont är rätt för alla män med förstånd
och synförmåga.
Hon är okej.
- Har ni bråkat? - Nej.
- Hotar pappa med bössan? - Vad?
- Stella, kom igen. - Det har hänt förr.
Några av de lyckligaste äktenskapen
har börjat under pistolhot.
- Hon är inte den rätta för mig. - Hon är bara perfekt.
För perfekt, begåvad, vacker och sofistikerad.
För allt utom vad jag vill ha.
Kan du berätta vad du vill ha?
Va? Det är enkelt, Stella.
Hon hör till exklusiva Park Avenue.
Dyra restauranger och litterära cocktailpartyn.
Förnuftigt folk hör hemma överallt.
Kan hon resa jorden runt med en simpel fotograf
som aldrig har mer än en veckolön på banken?
Om hon bara vore alldaglig.
Ska du aldrig gifta dig?
Förmodligen någon gång,
med någon som ser livet
som mer än en ny klänning, en hummermiddag
eller senaste skandalen.
Jag behöver en kvinna som kan...
...resa vart som helst och göra vad som helst och som älskar det.
Det hedervärda vore att avbryta allt nu.
- Låta henne hitta någon annan. - Jag hör dig redan.
"Försvinn ur mitt liv, du perfekta kvinna.
"Du är för bra för mig."
Jag är inte en välutbildad kvinna,
men en sak ska du veta.
När en man och en kvinna gillar varandra,
då ska de ihop som två taxibilar på Broadway,
och inte analysera varandra som två labprover.
Man kan nalkas äktenskapet på ett intelligent sätt.
Intelligens.
Ingenting har orsakat mänskligheten så många problem.
Moderna äktenskap.
- Vi har utvecklats känslomässigt. - Struntprat
Förr träffades man, blev upprymd, gifte sig.
Nu läser man böcker, fäktar med svåra ord,
psykoanalyserar varandra
tills man inte ser skillnad på smek och akademiska studier.
Folk har olika känslomässiga nivåer...
När jag och Myles gifte oss var vi helt missanpassade.
Det är vi fortfarande och vi har älskat varje sekund.
Vad bra, Stella.
- Vill du fixa mig en smörgås? - Ja.
Jag ska bre på lite sunt förnuft också.
Lisa älskar dig ut i fingerspetsarna.
Ett råd: Gift dig med henne.
Betalar hon dig bra?
Så där.
- Här är nyckeln. - Tack.
Behöver ni något, ring mig.
Älskling, kom.
Jag måste bära dig över tröskeln.
Fönstershoppare.
- Hur känns det i benet? - Det gör lite ont.
- Och magen? - Tom som en fotboll.
- Och ditt kärleksliv? - Inte alltför aktivt.
Något annat som bekymrar dig?
Vem är du?
Jag läser uppifrån och ner. Lisa
Carol
Fremont.
Lisa Fremont som aldrig bär samma klänning två gånger?
Bara för att det förväntas av henne.
Direkt från planet från Paris. Tror du den säljer?
Det beror på priset. Få se nu.
Flygbiljetten, importskatt, dolda skatter, påslag...
- Ett kap för 1100 dollar. -1100?
Den klänningen borde börsnoteras.
Vi säljer ett dussin om dagen.
Vem köper dem, skatteindrivare?
Behövde jag betala vore det ändå värt det.
Varför? Är något stort på gång?
Det är en viktig kväll.
Det är bara en vanlig onsdag. Kalendern är full av dem.
Det är premiärkvällen på Jefferies sista trista vecka i gips.
Jag har inte märkt ett sug efter biljetterna.
Det är för att jag köpt alla.
Den här cigarettasken har gjort sitt.
Jag hittade den i Shanghai, som också har gjort sitt.
Den är sprucken och du använder den inte. Den är för dekorerad.
Jag skickar en enkel, slät i silver med dina initialer.
Du behöver inte slösa dina pengar.
Jag vill.
Vad sägs om middag på "21"?
Har du en ambulans där nere?
Nej, något bättre. "21".
Tack för att du väntade, Carl. Köket är till vänster.
Jag tar vinet.
- God kväll, mr Jefferies. - Carl.
Sätt allt i ugnen på låg värme.
- Ja. - Låt oss öppna vinet.
Okej.
Det är en Montrachet.
Ett stort glas. Korkskruv finns där borta.
Jag öppnar.
- Stora nog? - Ja, det duger.
Jag kan inte föreställa mig något tråkigare än det som hänt dig,
-och sista veckan är väl värst. - Tillåt mig.
Okej.
Jag vill bli av med gipset och komma igång.
Jag ska göra veckan oförglömlig.
Tack.
Vänta lite.
- Det här täcker även taxin. - Tack, miss Fremont.
- Ha en trevlig middag. - Okej. God natt.
God natt.
Vilken dag.
- Är du trött? - Inte alls.
Jag satt i säljmöte hela morgonen,
rusade sen till Waldorf för en snabb drink med Madame Dufresne,
som nyss kommit hem från Paris med senaste nytt.
Sen lunchade jag med folk från Harper's Bazaar på "21
Och beställde då middagen.
Sen hade jag två höstvisningar 20 kvarter från varandra.
Sen tog jag en drink med Leland och Slim Hayward.
Vi vill ha hans nya show.
Sen skyndade jag mig tillbaka för att byta om.
Berätta. Vad hade mrs Hayward på sig?
Hon såg underbar ut.
Hon hade en gudomlig italiensk handtryckt muslin...
Italiensk?
- Du din... - Tänka sig, italiensk.
Och jag som fick in tre bra saker om dig i dagens spalter.
- Gjorde du? - Sådan publicitet går inte att köpa.
Jag vet.
Någon dag kanske du vill öppna din egen studio här.
Hur ska jag sköta den från Pakistan?
Jeff...
Borde du inte stanna hemma? Du kunde välja dina uppdrag.
- Om det fanns sådana jag ville ha. - Gör det du vill.
- Lämna tidningen? - Ja.
- Varför'? - För dig och mig.
Jag kan fixa ett dussin uppdrag imorgon.
Mode, porträtt.
- Skratta inte. Jag kan. - Jag är rädd för det.
Kan du se mig köra till modesalongen i en jeep,
med militärstövlar och tredagarsskägg?
Det skulle vara populärt.
Jag kan se dig stilig och framgångsrik i en mörkblå kostym.
Vi slutar prata nonsens, okej?
Jag börjar duka.
Miss Lonelyheart.
Det där behöver du aldrig oroa dig för.
Jaså?
Kan du se ända bort till min lägenhet härifrån?
Nej, men en lägenhet här
är förmodligen lika populär som din.
Du kommer väl ihåg balettdansösen, miss Torso?
Bidrottningen med sina drönare.
En kvinnas svåraste jobb, att hantera vargarna.
Tack.
Hon valde den framgångsrikaste.
Hon älskar inte någon av dem.
Hur kan du veta det?
Du sa att det liknade min lägenhet, eller hur?
Jag hoppas de är tillagade den här gången.
Var kommer musiken ifrån?
Från en låtskrivare i ateljélägenheten.
Han bor ensam. Hade nog ett olyckligt äktenskap.
Det låter förtrollande.
Som om det var skrivet bara för oss.
Inte konstigt att han har problem med den.
Middagen är det i alla fall inget fel på.
Lisa, den är perfekt.
Som alltid.
Det kan inte vara så stor skillnad på hur folk lever.
Alla äter, talar, dricker, skrattar, har kläder.
Hör här...
Är det för att du inte vill säga sanningen,
för att du döljer något, då kanske jag kan förstå.
- Jag döljer ingenting. Det bara... - Det går inte ihop.
Vad är skillnaden på ställena dit du far
och kunde man inte bo både här och där lika lätt?
En del kan. Om du låter mig...
Man reser från en plats till en annan och fotar.
Som en turist på en evig semester.
Det är din åsikt.
Du har rätt till den. Här är min åsikt.
Löjligt att säga att det bara kan göras
av en speciell, privat liten grupp utvalda personer.
Mitt uttalande var sant,
och jag kan förklara om du håller tyst en minut.
Är din åsikt lika ohyfsad som ditt sätt, så vill jag inte höra.
Lugna ner dig.
Jag passar inte in här. Du passar inte in där.
Enligt dig borde folk födas, leva och dö på samma fläck!
Håll käften!
- Har du ätit fiskhuvuden och ris? - Självklart inte.
Det måste du kanske med mig.
Har du försökt hålla värmen i en C-54 på 4600 meters höjd i -29 grader?
Det gör jag jämt. När jag har tid över efter lunch.
Har du blivit beskjuten? Överkörd?
Har du blivit omringad och nedslagen på natten
på grund av dålig publicitet från din kamera?
De klackarna blir utmärkta i djungeln.
Och dina underkläder och 15 denier nylonstrumpor.
-10. - Okej, 10.
De gör succé i Finland, innan du fryser ihjäl.
Är det något jag kan så är det hur man klär sig rätt.
Ja.
Försök hitta en regnrock i Brasilien, även när det inte regnar.
Du får en resväska med dig.
Du bor i bilen.
Du får sova lite. Bada ännu mindre.
Ibland är maten du äter
gjort på något som du inte ens vill se när det lever.
Var inte medvetet motbjudande bara för att bevisa mig fel.
Jag försöker få det att låta bra.
Lisa inse, du är inte gjord för ett sådant liv.
Få är det.
- Du är för envis. - Inte envis. Uppriktig.
En oärligare man skulle sagt att det var en lång semester,
och jag skulle ha fått ett hemskt uppvaknande.
Vänta lite.
Om du vill vara elak så gärna för mig.
Nej, det vill jag inte.
Är det så?
Du stannar inte och jag kan inte följa.
Det vore fel.
Tror du inte vi kan ändra på oss?
Det verkar inte så.
Jag älskar dig. Ditt yrke spelar ingen roll.
Jag vill bara vara en del av det.
Det är hemskt att jag bara kan vara en del av det
om jag prenumererar på din tidning.
Jag är inte kvinnan jag trodde.
Det är inget fel på dig.
Du äger den här staden.
Det verkar inte så.
- FarväL - Du menar god natt.
Jag menar vad jag sa.
Lisa, kan vi inte...
Kan vi inte fortsätta som vanligt?
Utan framtid?
När får jag träffa dig igen?
Inte på länge.
I alla fall
inte tills imorgon kväll.
Låt bli!
Regn!
Ta filten. Jag tar klockan.
Nej!
In med allt.
Dra.
Jag gör det.
In med dig.
Nej, kom inte in. Det är för sent.
Nej, inte nu. Jag sa god natt.
- Vad föreställer det? - Den kallas "Hunger".
Man tycker regnet borde gett svalka.
- Det gjorde bara hettan blöt. - Precis där.
Där är jag stel.
Försäkringsbolaget skulle vara gladare
om du sov i sängen och inte i rullstolen.
- Hur visste du det? - Ögonen är blodsprängda.
Du måste ha suttit och tittat ut i timmar.
Ja.
Vad gör du om någon kommer på dig?
Det beror på vem.
- Miss Torso... - Tänk inte på henne.
Hon är verkligen en parytpingla.
Ja, hon kommer sluta som en fet, olycklig alkoholist.
Ja.
Stackars miss Lonelyheart drack sig till sömns igen, ensam.
Stackare.
En dag finner hon kanske lyckan.
Och någon man förlorar sin.
Finns det ingen i grannskapet som skulle passa henne?
Jag vet inte.
Försäljaren är nog ledig snart.
- Ska han skiljas? - Jag förstår inte.
I natt gick han ut flera gånger i regnet med sin arbetsväska.
Han är väl försäljare?
Vad skulle han sälja kl. 03.00?
Ficklampor.
Självlysande urtavlor. Lysande husnummer.
Jag tror inte det.
Han bar ut något från lägenheten.
Personliga tillhörigheter.
- Ynkryggen ska lämna henne. - Ja.
Ibland är det värre att stanna än att fly.
Ja, men det krävs en riktig fegis till det.
Vad har hänt nu på morgonen?
Persiennerna är nere.
- I den här hettan? - Ja,
De är då uppe nu.
- Gå undan! - Vart ska jag gå?
- Gå utom synhåll. - Vad är det?
Säljaren tittar ut genom fönstret. Ser du?
Akta! Han ser dig.
Jag är inte blyg. Folk har sett mig tidigare.
Han ser inte ut som vanligt.
Det ser ut som en man
som är rädd för att någon iakttar honom.
Bort med dig. Han kommer och tar dig.
Gå in i huset.
Hej då. Vi ses imorgon.
Sov inte i rullstolen igen.
Utmärkt konversatör.
Stella.
Kan du ge mig kikaren?
Trubbel. Jag känner på mig det.
Jag blir glad när du slipper gipset och jag kommer härifrån.
Hur långt måste en flicka gå för att du ska se henne?
Är hon söt nog behöver hon inte gå någonstans.
- Hon behöver bara "vara". -"Är" jag inte?
Ge mig uppmärksamhet.
Jag är inte på andra sidan rummet.
Dina tankar är...
Jag vill ha hela mannen.
- Har du någonsin problem? - Jag har det nu.
Jag också.
Berätta.
Varför...
Varför går en man ut med en resväska tre gånger en regnig natt,
och kommer tillbaka tre gånger?
Han gillar hur frun välkomnar honom.
Nej.
Inte försäljarens fru.
- Varför arbetade han inte idag? - Hemarbete. Mer intressant.
Vad är intressant med en slaktarkniv
och en liten såg
inlindad i tidningspapper?
Ingenting, tack och lov.
Varför har han inte varit i fruns sovrum idag?
Det vågar jag inte svara på.
Jag svarar, Lisa. Något är hemskt fel här.
- Fel på mig. - Vad tror du?
Något för hemskt att uttala.
Han gick uti undertröja och är inte tillbaka än.
Det måste vara en fruktansvärd uppgift.
Hur börjar man stycke upp en kropp?
Jeff, du börjar faktiskt skrämma mig.
Hörde du vad jag sa? Du skrämmer mig...
Han kommer tillbaka!
- Du skulle se dig själv! - Vad?
Att titta ut för att fördriva tiden är en sak,
men att ha kikare och gissa vilt
om allt du ser, är sjukt!
Tror du jag finner nöje i det?
Jag vet inte,
men slutar du inte så går jag.
- Vad... - Vad vill du veta?
Jag vill veta vad som hänt med försäljarens fru.
Gör det mig till en galning?
Varför skulle det ha hänt henne något?
Hon är sängbunden och kräver ständig vård.
Men ingen har tittat till henne på hela dagen. Varför?
Hon kanske dog.
Var är läkaren? Bårbilen?
Hon kanske tar lugnande medel och sover.
Han är där inne nu. Det finns inget att se.
Något är på gång, jag har sett det.
Jag har sett gnabb, familjegräl,
mystiska turer på natten, knivar, sågar och rep.
Och sen igår syns inte frun till.
Var är hon?
- Jag vet inte. - Vad gör hon? Var är hon?
Han kanske ska lämna sin fru. Jag bryr mig inte!
Många har knivar, sågar och rep hemma.
Och många talar inte med sina fruar på hela dagen.
Många fruar tjatar och männen hatar dem,
men väldigt sällan slutar det med mord.
Visst är det svårt att undvika det ordet?
- Du såg allt han gjorde? - Så klart...
Du såg eftersom persiennerna var uppe
och han gick i korridoren, på gatan och på gården.
Jag såg när han fixade blommorna...
Tror du en mördare låter dig se allt det?
Skulle han inte ha fällt ner persiennerna och gömt sig?
Han är smart men nonchalant.
Du är inte smart.
En mördare skulle inte skylta med sitt brott.
Varför inte?
Det är troligen
något ännu lömskare på gång där borta.
Var?
Ingen kommentar.
Ta det från början igen.
Berätta allt du såg
och vad du tror det betyder.
- Ja. - På andra våningens
brevlåda står det "mr och mrs Lars".
L-A-R-S.
Lars Thorvvald.
Vad är numret på hyreshuset?
125 West 9th Street.
Tack.
- Okej, chefen. Vad är mitt nästa uppdrag? - Gå hem.
Okej, men vad gör han nu?
Han sitter i vardagsrummet, i mörkret.
Har inte ens varit nära sovrummet.
Gå hem och sov.
- God natt. - God natt.
Vad är det som hänt, Jeff?
Doyle, jag kan inte berätta det över telefon.
Du måste vara här för att se hela bilden.
- Något viktigt? - Inte alls.
Bara lite mord i grannskapet.
- Sa du "mord"? - Ja, det sa jag faktiskt.
Kom igen nu.
Jag tänkte bara ge dig lite arbete.
En duktig detektiv skulle haka på direkt.
- Jag jobbar inte. - Vad?
Jag är ledig idag.
Jag tog mina bästa bilder när jag var ledig.
- Jag kommer förbi. - Okej. Så snart du kan.
Välsigne dig Stella. Oj, se på det här.
Vilken trevlig syn. Inte konstigt att din man älskar dig.
- Polisen. - Vad?
- Du ringde polisen. - Inte riktigt.
Inte officiellt. Det är en gammal vän.
En gammal, grinig vän.
Var tror du han skar upp henne?
I badkaret så klart.
Bara där kunde han ha sköljt bort blodet.
Han måste göra sig av med kofferten innan den börjar läcka.
Harry?
Titta, m r Jefferies.
Jag trodde Doyle skulle komma innan kofferten försvann,
annars hade jag ringt polisen. Nu försvinner den.
- Vänta. - Gör inget dumt.
Jag ska se namnet på lastbilen.
Jag håller koll på gränden.
Rikssamtal.
Du såg inte mordet eller kroppen. Hur vet du att det var ett mord?
Allt han gjort är suspekt.
Turer på natten i regnet, knivar, sågar och koffertar med rep
och nu är frun borta.
Det låter skumt men det kan finnas en mängd förklaringar.
Mord är minst sannolikt.
Doyle, säg inte att han är en arbetslös trollkarl,
som roar grannarna med sina trick.
Det är för uppenbart och dumt.
Inför 50 fönster?
För att sen sitta och röka,
väntandes på polisen?
Gör din plikt, gå och hämta honom.
Jeff, du har mycket att lära om mord.
Idioter har mördat så listigt,
att det krävts hundra poliser för att fånga dem.
Han skulle inte mörda frun efter middagen,
slänga henne i kofferten och lägga henne på lager.
Det har säkert gjorts förr.
Det mesta har gjorts, under press.
Det här är en på tusen.
Han är fortfarande kvar. Inte ens stressad.
Tror du jag hittat på allt?
Jag tror att du såg något.
Förmodligen med en mycket enkel förklaring.
- Till exempel? - Frun reste bort.
Hans fru var sängliggande.
Ja, det sa du.
Jag måste ge mig av.
Jag rapporterar inte det här, men ska snoka lite själv.
Så du slipper löjeväckande publicitet.
Tack.
Jag ska ta reda på var frun är.
Gör det.
- Har du haft huvudvärk? - Inte förrän du kom.
Den försvinner tillsammans med hallucinationerna.
Vi ses.
Iväg med dig.
Han har kontrakt på sex månader.
Har redan bott där fem och en halv.
Han är tyst, dricker måttligt.
Betalar alltid räkningarna med pengar från sin försäljning.
Partihandel.
En ensamvarg. Ingen av grannarna känner dem.
De missade sin chans med henne.
- Hon lämnade inte lägenheten... - Var är hon? I frysen?
-...förrän igår morse. - När?
KI. 06.00.
Det var då jag somnade.
Synd.
Då lämnade Thorwaids lägenheten.
Känner du dig dum?
Nej, inte än.
- Hur mår din fru? - Bra,
Vem sa att de åkte då?
- Vem åkte vart? - Thorwalds, kl. 06.00.
Vicevärden och två hyresgäster.
Raka besked, ingen tvekan. Tvärsäkra.
De var på väg till tågstationen.
Hur kunde de veta det?
Stod det "Grand Central" på baggaget?
Vicevärden träffade Thorwald när han kom tillbaka.
Han sa att frun tagit tåget till landet.
Vicevärden verkar väldigt läglig.
Har du kollat hans kontoutdrag?
Hans uppgifter är värdelösa!
En andrahandsversion av en ogrundad historia
av mördaren själv, Thorwald.
Såg någon att frun gick på tåget?
Jag måste påminna dig,
allt började eftersom du trodde hon blivit mördad.
Såg någon mordet?
Vad gör du?
Vill du lösa fallet eller håna mig?
Både och.
Gå in för det då.
Undersök Thorwalds lägenhet.
Den måste vara full med bevis.
Det kan jag inte.
Inte nu, men när han går ut.
Det han inte vet skadar honom inte.
Jag kan ändå inte göra det.
Är han särbehandlad av polisen eller?
Gör mig inte arg.
Inte ens en detektiv får göra husrannsakan på eget bevåg.
Kommer någon på mig förlorar jag brickan direkt.
Se till att du inte blir upptäckt då.
Hittar du något så har du ett mordfall,
och de kommer inte bry sig om regler.
Hittar du inget så är han grön.
Med risk för att verka stel, tänk på grundlagen
och frasen: "Husrannsakan utfärdad av en domare
"som kan rättighetsförklaringen ordagrant."
- Han måste ha bevis. - Ge honom bevis.
Jag kan föreställa mig.
"Herr domare, min vän är amatördeckare.
"En kväll, efter en brakmiddag, så..."
Han skulle slänga brottsbalken i ansiktet på mig.
Det finns sex band.
Imorgon finns det kanske inga bevis kvar
i lägenheten. Kom ihåg det.
En detektivs mardröm.
Vad behöver du för att kunna undersöka?
Vad behöver du?
Blodiga fotspår fram till dörren?
Jag behöver inte hån. Du bad om hjälp.
Du uppför dig som en skattebetalare.
Hur stod vi ut med varandra i planet
i tre år under kriget?
Jag går till tågstationen och kollar upp hans historia.
Glöm historien.
Hitta kofferten. Där finns mrs Thorwald.
Jag glömde nästan.
Det var ett vykort i hans brevlåda.
Postat i Merritsville kl. 15.30 igår.
Det är drygt 80 mil norrut.
"Framme nu. Mår redan bättre.
"Kram, Anna-u
Är det...
Är det vem jag tror det är?
Mrs Thorwald.
Behöver du något?
Skicka hit en bra detektiv.
- Hallå? - Hej, miss Doyle?
- Ja? - Det är Jeff igen. Har Tom kommit hem?
Nej, inte än.
Har han inte ens hört av sig?
Nej. Gäller det något viktigt?
Ja, Tess, tyvärr.
Jag ber honom ringa dig så fort han hör av sig.
Nej, det behövs inte.
Skicka hit honom så fort som möjligt.
Det verkar som att Thorwald reser inatt.
- Vem är Thorwald? - Han vet.
Oroa dig inte, Thorwald är en man.
- God natt, din idiot. - God natt.
Rikssamtal igen.
Det är någon vid dörren.
- Hejsan. - Hej.
Hej.
Vad har du gjort med håret?
- Jag bara... - Titta på Thorwald.
Han tänker resa för gott.
Han verkar inte ha bråttom.
Han har lagt fram allt på sängen.
Skjortor, kostymer, rockar, sockar.
Även fruns krokodilhandväska.
- Den hon hade vid sängen. - Vad är det med den?
Han hade gömt den i skåpet.
Han tog ut den och ringde sen ett rikssamtal.
Fruns smycken var i handväskan.
Han verkade oroa sig.
Bad någon om råd över telefon.
Någon, men inte frun.
Han bad aldrig henne om råd.
Hon erbjöd sig ofta, med han frågade aldrig.
- Vart ska han? - Jag vet inte.
- Han kanske inte kommer tillbaka? - Han kommer. Sakerna är ju kvar.
Vi kan tända nu.
Nej, inte än!
Okej, tänd nu. Han försvann till höger.
Jag har knappt kunnat jobba idag.
- Tänker du på Thorwald? - Och på dig och Doyle.
- Hörde du av honom senare? - Inte ett ord.
Han skulle kolla upp tågstationen och kofferten.
Han håller nog på än.
Vad tänker du på?
- Det går inte ihop. - Vad?
Kvinnor är inte så oförutsägbara.
Hur tänkte du?
En kvinna har en favorithandväska
och den är alltid nära sängen, lättillgänglig.
Men helt plötsligt lämnar hon den när hon reser bort. Varför?
Hon visste inte att hon skulle resa bort.
Dit hon ska behövs ingen handväska.
Ja, men bara maken visste det.
Och smyckena.
Kvinnor har inte smycken i handväskan
där de trasslar ihop sig och förstörs.
Gömmer de dem i makens kläder?
Nej.
De lämnar dem inte heller.
Överallt, utom till sjukhuset, tar kvinnor
med sig smink, parfym och smycken.
Lägg den där. Är det insiderinformation?
Det är basutrustning.
Och man lämnar det inte i makens byrålåda
i sin favorithandväska.
Jag håller med, raring.
Men Tom Doyle har svar på det.
Att mrs Thorwald åkte kl. 06.00
-igår med sin man? - Enligt ögonvittnena.
Jag har motbevis.
Det kan inte ha varit hon.
Ögonvittnena då?
De såg säkert en kvinna,
men det var inte mrs Thorwald.
- Inte än, i alla fall. - Jaså?
Korn hit.
Jag vill se din väns min när vi berättar.
Han verkar inte vara mycket till detektiv.
Var inte så hård. Han är rejäl.
Jag önskar att han kom hit.
Stressa inte. Vi har hela natten på oss.
- Hela vad? - Natten,
Jag stannar hos dig.
Det får du ta med hyresvärden.
Jag är ledig hela helgen.
Trevligt, men jag har bara en säng.
Säger du mer så stannar jag imorgon också.
Jag har ingen pyjamas till dig.
Du sa att jag måste klara mig på en resväska.
- Din är nog inte så här liten. - Är det där en resväska?
En övernattningsväska.
Kompakt, men tillräckligt rymlig.
Ser ut att vara packad i all hast.
Se där. Otroligt.
Jag köpslår...
Min kvinnliga intuition mot en säng.
Taget.
Den där låten igen.
Var får han inspiration ifrån?
Från hyresvärdinnan en gång i månaden.
Det är så vackert.
- Jag skulle vilja vara kreativ. - Det är du, raring.
Du är duktig på att skapa besvärliga situationer.
- Är jag? - Visst.
Som att ligga över här oinbjuden.
Överraskning är den viktigaste delen i en attack.
Och du är inte uppdaterad med dina deckare.
Där är det alltid den kvinnliga assistenten
som räddar dem.
Är det hon som räddar dem från
de förföriska balettflickornas klor
och de passionerade rikemansdöttrarna?
- Just hon. - Jaha.
Men han gifter sig aldrig med henne?
- Konstigt - Underligt
Jag kryper in i något mer bekvämt.
För all del.
Jag menar köket, och ordnar lite kaffe.
Och lite konjak.
Harry.
- Jeff. - Hej.
Har du kommit på något mer?
Tillräckligt mycket för att oroa mig att du inte skulle hinna hit.
Är han på väg härifrån?
Allt han äger
ligger på sängen i väntan på att packas.
Jag värmer lite konjak. Mr Doyle?
- Det här är miss Lisa Fremont. - Trevligt att träffas.
Vi tror att Thorwald är skyldig.
Försiktigt, Tom.
- H ej. - Kommissarie Doyle.
Ja, han är här.
- H ej. - Kommissarie Doyle?
Det är jag.
Ja.
Okej.
Jag förstår. Tack. Hej då.
Kaffet är snart färdigt.
Jeff, ska du inte berätta om smyckena?
Smyckena?
Han har gömt fruns smycken i sina kläder i sovrummet.
- Är det fruns smycken? - De vari hennes handväska.
Det betyder bara en sak.
Vad?
Det var inte mrs Thorwald som åkte med honom igår.
Kom du på det?
Kvinnor lämnar inte sina smycken
när de reser iväg.
Kom igen, Tom.
Du behöver inte den här informationen, eller hur?
Nej.
Lars Thorwald är inte mer mördare än jag.
Kan du förklara allt som har hänt,
och fortfarande pågår?
Nej, inte du heller.
Du tittar in i en privat värld.
Folk gör saker privat som de inte kan förklara offentligt.
Som att göra sig av med sina fruar?
Glöm det där nu.
Kniven och sågen då?
Äger du en såg?
Ja, i garaget...
Hur många har du styckat med den?
Eller med alla knivar du någonsin ägt?
Det är ologiskt.
Ignorera inte att frun är borta och kofferten och smyckena.
Jag kollade upp stationen. Han köpte en biljett.
Och satte sen frun på tåget.
Till Merritsville. Ögonvittnena är många.
Det kan inte ha varit mrs Thorwald.
- Smyckena... - Miss Fremont.
Kvinnlig intuition säljer tidningar.
Men i verkligheten är det fantasier.
Jag har slösat många år på att
följa upp spår baserade på kvinnlig intuition.
Du fann visst inte kofferten,
och det där är ditt gamla tal från polisbalen.
Jag fann en koffert.
Är det normalt att binda rep runt den?
Om låset är trasigt, ja.
Vad fanns inuti? Ett surt meddelande till mig?
Mrs Thorwalds kläder.
Rena, välpackade. Presentabla.
Tog du dem till kriminallabbet?
Jag sände dem dit de skulle.
När en kvinna åker på en kort resa,
tar hon med sig allt hon äger?
Låt den kvinnliga psykologen svara.
Det såg ut som att hon inte skulle återvända.
Det kallas familjeproblem.
Varför sa han inte till hyresvärden?
Jag säger dig, han dolde något.
Berättar du allt för hyresvärden?
Försiktigt, Tom.
Om jag hade flugit spaningsplanet försiktigt under kriget
så hade du inte kunnat ta bilderna
som gav dig medalj, jobb, berömmelse och pengar.
Låt oss ta en drink som vänner.
Glömmer det här.
Låt oss ljuga om den gamla goda krigstiden.
Är du färdig med fallet?
Det finns inget fall.
En drink?
Du har nog rätt.
Jag borde gå hem och sova.
Skål.
Jag är inte mycket för att smutta.
Behöver du mer hjälp...
Vänd dig till Gula sidorna.
Jag älskar fyndiga sortirepliker.
- Till vem var kofferten adresserad? - Mrs Anna Thorwald.
Vi väntar och ser vem som hämtar den.
Just det, telefonsamtalet. Jag uppgav ditt nummer.
- Hoppas det är okej. - Det beror på vem det var.
Polisen i Merritsville.
Kofferten hade just blivit hämtad
av mrs Anna Thorwald.
Var inte uppe för länge.
- Titta. - Vad ?
Han är väl ganska ung?
Vad gör du?
Jag vill inte berömma Doyle för mycket,
men han hade kanske rätt när han sa
att det här är privata saker.
Är det etiskt att spionera på en man med kikare?
Är det etiskt,
även om man bevisar att han är oskyldig?
Jag kan inget om fönstertittaretik.
De kan göra samma sak med mig.
Titta på mig som en insekt under förstoringsglas.
Om någon kom in här skulle de inte förstå vad de sett.
- Vad? - Du och jag, långa i ansiktet.
Förtvivlade över att en man inte dödat sin fru.
Vi är de värsta demonerna någonsin.
Vi borde glädjas åt att den stackars kvinnan lever.
Vad hände med uttrycket "älska din nästa"?
Jag återupptar det imorgon.
Jag börjar med miss Torso.
Inte om jag måste flytta in mitt emot
och dansa de sju slöjornas dans varje timme.
Föreställningen är slut.
Smygtitt på kommande sevärdheter.
Trodde mr Doyle att jag hade stulit väskan?
Nej, det tror jag inte.
- Vad tycks? - Tja...
- Jag omformulerar mig. - Tack.
Tycker du om den?
Ja, det gör jag.
Vad har hänt?
- Är någon skadad? - Hunden.
Något har hänt med hunden.
Vad är på tok? Föll någon från fönstret?
Det är en hund där nere.
Den är död.
Strypt. Nacken är bruten.
Vem gjorde det?
Vem dödade min hund?
Ni förstår inte hur grannar ska vara.
Grannar gillar varandra, samtalar,
bryr sig om man lever eller dör.
Men det gör inte ni!
Jag trodde inte ni kunde sjunka så lågt
och döda en hjälplös hund.
Den enda här som gillade alla.
Dödade du honom för att han gillade dig?
Bara för att han gillade dig?
Vi går in.
Vi går in. Det är bara en hund.
Tom Doyle övertygade mig nästan att jag hade fel.
- Och nu? - Titta.
Bara en person kom inte fram till fönstret.
Titta.
Varför skulle han vilja döda en liten hund?
För att den visste för mycket?
Är det här värt att vänta på för att se?
Städar han huset?
Han tvättar väggarna i badrummet.
Det måste ha stänkt mycket.
Det är vad vi alla tänker.
Han dödade henne där inne och måste städa innan han åker.
Stella, vilka ordval.
Det finns inget fint ord för mord.
Lisa, ser du den gula lådan på hyllan?
- Högst upp? - Ja, precis.
Ge mig den, och bildvisaren.
Jag kom just på...
De här är två veckor gamla.
Hoppas jag fotade mer än badbrudar.
- Vad letar du efter? - Här.
Om jag har rätt så har jag löst ett mord.
- Mrs Thorwald? - Nej.
Hunden.
Jag vet varför han dödade hunden.
Titta här. Berätta vad du ser.
Ta ner den.
Titta igen. Ta ner den. Ser du?
Det är bara ett foto på bakgården.
En viktig förändring.
Blommorna i Thorwalds rabatt.
Där hunden nosade?
Där hunden grävde. Titta på blommorna.
De två gula blommorna på kanten
är inte så höga som de var tidigare.
När växer blommor sig kortare på två veckor?
- Något ligger begravt där. - Mrs Thorwald.
Du har inte varit på många kyrkogårdar, va?
Han kunde knappast begrava sin fru
på en sådan liten yta.
Om han inte satte henne stående,
då behövde han inte kniv och såg.
Nej, hon är nog spridd över hela stan.
- Ett ben i East River... - Stella, snälla!
Nej, det är något där.
Blommorna har satts om.
- Kanske kniven och sågen? - Ja,
- Ring kommissarie Doyle. - Nej, vänta.
Vänta tills det mörknar, då gräver jag upp dem.
Du gräver inte upp någonting och blir strypt du med.
Nej, vi måste...
Vi ringer inte Doyle förrän jag hittar kroppen.
Vi måste ta oss in i lägenheten.
Han packar.
Här. Ge mig en penna.
Stella, ge mig lite papper. Där uppe någonstans.
Där.
VAD HAR DU GJORT MED HENNE?
Du gjorde det.
- Se upp, Lisa. Han kommer. - Du borde inte ha låtit henne gå dit.
- Om han... - Titta.
Tack gode Gud att det är över.
- Kan jag ta en drink? - Visst.
Ingen tvekan om att han åker. Frågan är bara när?
Får jag låna det bärbara nyckelhålet?
Säg bara vad du tittar på.
- Jag funderar... - På vad?
Miss Lonelyheart lade fram något
som ser ut som sömnpiller.
Ser du det härifrån?
Jag har sett nog med röda piller för att söva hela Hackensack
hela vintern.
Har hon tillräckligt många för att...
Nej. Men resten är enkelt att...
Det var nära ögat!
Hur såg han ut när han läste meddelandet?
Den minen skulle inte ge honom ett snabbt banklån.
Jeff, handväskan!
Tänk om hennes vigselring
är bland smyckena i handväskan?
Under samtalet i telefonen höll han upp tre ringar.
En med en diamant, en med en ädelsten
och en slät guldring.
Det sista hon skulle lämna vore en vigselring.
Stella, lämnar du någonsin dina?
De lämnar bara mig om någon hugger av mig fingret.
Vi ser efter vad som är begravt i rabatten.
Ja, varför inte? Jag ville alltid träffa mrs Thorwald.
- Vad pratar ni om? - Har du en spade?
- Självklart inte. - Det finns nog en i källaren.
Är du blödig så titta inte.
Jag är inte blödig.
Jag vill inte att ni ska sluta som hunden.
Vet du, han har en poäng där.
Vänta, håll den här.
Ingen idé att chansa här.
Ge mig telefonkatalogen.
Varför?
För att locka honom ur lägenheten.
- Bara för några minuter. - Kanske 15 minuter.
- Hur? - Thorwald.
Thorwald.
Chelsea 27099.
27099.
Vi kanske kan skrämma honom igen.
Ordet "vi" stämmer inte riktigt.
- Ni tar ju riskerna. - Ska vi rösta in honom, Stella?
Enhälligt.
27099. Se upp.
Chelsea.
Svara.
Du är nyfiken.
Det kanske är din flickvän som du har mördat för.
Svara.
Hallå?
Fick du mitt meddelande?
Fick du det?
Vem är du?
Det kan du få reda på.
Träffa mig i baren på Albert Hotel.
Nu genast.
- Varför skulle jag? - Ett affärsmöte...
För att ordna med din frus dödsbo.
Jag förstår inte vad du menar.
Sluta förhala, annars ringer jag polisen.
- Jag har bara 100 dollar. - Det är en början.
Jag är på hotellet nu. Jag väntar på dig.
Kom Stella, vi går.
Håll koll på mitt fönster.
Kommer han, så signalerar jag med en fotoblixt.
Hemma hos familjen Doyle.
Hej, det här är L.B. Jefferies, en vän till mr Doyle.
- Vem är du? - Barnvakten.
När kommer de hem?
Jag är anställd till kl. 01.00. De gick ut och åt.
Jag förstår.
Om han ringer, be honom ringa L.B. Jefferies direkt.
Jag har en överraskning.
Har vi ditt nummer?
Jadå. God natt.
God natt.
Stella hade fel beträffande miss Lonelyheart.
Lisa, vad gör du?
Vad gör du? Gå inte...
Kom igen! Gå ut!
Ring till Thorwalds telefon när du ser honom.
- Jag ringer nu. - Nej, inte än.
Okej, vi tar det från början.
Miss Lonelyheart.
Ring polisen!
- Växeln. - Koppla mig till polisen, sjätte distriktet.
Ja.
Musiken stoppade henne.
Vad?!
Lisa!
Konstapel Allgood.
Hallå. En man överfaller en kvinna på 125 West 9th Street.
På andra våningen. Skynda er!
- Ditt namn? - L.B. Jefferies.
- Telefonnummer? - Chelsea 25598.
Dörren var öppen.
- Jag sa ju... - Nej!
- Släpp mig! Jeff! - Nej!
Jeff!
Lisa!
Vad ska vi göra?
Jeff!
- Jeff! - Nu kommer de.
Vad gör hon? Varför anger hon honom inte?
- Hon är smart. - Smart? Hon blir arresterad.
Då kommer hon ju därifrån.
Titta, vigselringen!
Släck! Han har sett oss!
Hur länge stannar han där?
Knappast hyrestiden ut, om han är smart.
Ge mig plånboken från byrålådan.
- Behöver du pengar? - Till Lisas borgen.
Du kan lämna henne därtill nästa tisdag,
då kan du tryggt smyga iväg som planerat.
Få se, 127 dollar.
Hur mycket behöver du?
Första gradens inbrott, det är 250 dollar.
- Lisas handväska. - Ja.
- Hur mycket har hon? -50 cent.
- Ta den här. - Jag har 20 dollar i väskan.
Och resten då?
När poliserna ser Lisa, bidrar de med resten.
Skynda dig.
Vänta lite. Skynda dig!
Jefferies.
Vad är det nu?
Doyle, jag har något stort till dig.
Varför ringde jag upp dig?
Förstör inte min kväll med en annan galen mördare...
Lyssna! Lisa är i fängelse, hon arresterades.
- Din Lisa? - Min Lisa.
Du skulle sett henne. Hon gick in i Thorwalds lägenhet.
Men han kom tillbaka och jag var tvungen att ringa polisen.
- Jag sa ju... "Jag vet!
Hon gick in efter bevis och kom ut med det.
- Vad för bevis? - Vad?
Mrs Thorwalds vigselring.
Om hon levde så skulle hon bära den. Eller hur?
- Förmodligen, - Det är ett faktum!
Han dödade en hund igår eftersom den grävde i rabatten.
Han hade begravt något i rabatten som hunden kände.
Ett gammalt köttben?
Jag vet inte vad han kallade sin fru,
men jag Vet.
Att räderna på natten med metallväskan,
var inte för att frakta ägodelar,
eftersom allt är kvar i lägenheten.
Det var kanske "gamla köttbenet".
Ja, i stycken.
Och något annat.
Alla telefonsamtal var rikssamtal.
Om han ringde frun,
efter att hon anlänt,
varför skrev hon ett vykort och berättade att hon anlänt?
Varför?
- Vart förde de Lisa? - Sjätte distriktet.
- Jag skickade någon med borgenpengar. - Det kanske inte behövs.
- Jag tar hand om det. - Okej, men skynda dig.
Han vet att han är bevakad.
Han väntar inte länge. Skynda dig.
Stämmer det där med ringen, så ger vi honom eskort.
- Hej då, Jeff - Hej då.
Hallå. Tom, jag tror Thorwald har åkt. Jag ser inte...
Hallå...
Vad vill du ha?
Din flickvän kunde ha angett mig.
Varför gjorde hon inte det?
Vill du ha pengar? Jag har inga.
Säg något.
Säg vad du vill ha!
Kan du ge tillbaka ringen?
Nej.
Säg åt henne att ge tillbaka den!
Polisen har den nu.
Lisa! Doyle!
Där borta!
Titta, i den där lägenheten!
Doyle!
Creele! Ge mig din pistol!
Förlåt, Jeff. Jag kom så fort jag kunde!
Låt ingen röra honom.
Hämta min medicinväska uppifrån.
Lisa raring, om något hade hänt dig...
Tyst, jag mår bra.
Jag är stolt över dig!
Har du nog för en husrannsakan nu?
Ja, visst.
- Kommissarie Doyle! - Ja?
- Hur mår han? - Han lever.
Thorwald ska ta med oss på en tur längs East River.
Sa han vad som var begravt i rabatten?
Hunden var för nyfiken så han grävde upp det.
Det finns i en hattask i lägenheten.
- Vill du se? - Nej, tack.
Jag vill inte ha någon del av henne.
Jag hoppas på en hit. Det är första plattan.
Jag vill gärna höra.
Du anar inte vad den här musiken har betytt för mig.
Vi försöker igen, valpen.
Lugn.
- Stanley! - Hej, raring!
Oj! Det militära har gjort dig gott!
Det har gjort mig hungrig. Vad har du i kylen?
Skönt att vara hemma.
Jag bryr mig inte om du hjälper mig,
men vi skulle inte ha gift oss om jag vetat att du slutat på jobbet.
Älskling, kom igen...
BORTOM HIMALAYA
Swedish